Igen, ez a Sunset Boulevard Los Angelesben, Kaliforniában,
reggel öt óra körül.
A gyilkossági csoport suhan itt a rendorségtol, riporterekkel együtt.
Gyilkosságot jelentettek a 10000-es tömb egyik nagy házából.
A délutáni újságokban olvashatnak majd róla.
A rádió is jelenteni fogja, és a televízió is,
mert az egyik legnagyobb régi filmsztárral kapcsolatos.
De mielott felfújnák és kifacsarnák,
mielott a hollywoodi újságírók rátennék maszatos kezeiket,
talán szeretnék megtudni a tényeket, a teljes igazságot.
Ha így van, akkor jó helyre jöttek.
Egy fiatal férfi holttestét találták a sztár úszómedencéjében,
két lövedékkel a hátában és egyel a gyomrában.
Nem fontos személyiség, csak egy író, egypár B-film szerzoje.
Szegény marha! Mindig vágyott egy úszómedencére.
A végén megkapta, de túl magas árat fizetett érte.
Lépjünk vissza úgy fél évet, keressük meg a kezdetnek nevezheto napot.
Franklin és lvar fölött béreltem egy szerény lakást.
Nehezen mentek a dolgok.
Már régóta nem dolgoztam egyik stúdiónak sem.
Csak ültem a szobámban, és gyártottam a történeteket, kettot egy héten.
De úgy tunt, elvesztettem az utamat.
Lehet, hogy nem voltak elég eredetiek, vagy túl eredetiek voltak.
Egy biztos, senkinek sem kellettek.
Tessék?
- Joseph C Gillis? - Az vagyok.
- Az autóért jöttünk. - Milyen autóért?
1946-os Plymouth kabriolet, 40 R116 kaliforniai rendszámmal.
- Hol van a slusszkulcs? - Miért adnám oda maguknak?
Eddig rendesek voltak magával, már három hónapi részlettel tartozik.
Végzést kaptunk a bíróságtól. A kulcsokat!
- Vagy azt akarja, hogy eltolassuk? - Nincs itt a kocsi.
- Valóban? - Kölcsönadtam egy barátomnak.
- Palm Springsbe ment vele. - Egészségügyi okokból?
- Ha nem hiszik el, keressék. - Elhisszük, de maga is higgyen nekünk.
Legyen itt az autó holnap déli tizenkét órára, vagy repülnek a szikrák!
Aranyos dolgokat tud mondani.
Úgy 290 dollár kellett, de azonnal, különben elveszítem a kocsimat.
Nem Palm Springsben volt, és a garázsban sem.
Néhány sakklépéssel megeloztem oket.
Tudtam, hogy eljönnek érte, és nem kockáztattam semmit.
Rudynak, a suszternek az üzlete mögött tartottam.
Rudy soha nem kérdezte, hogy áll a helyzet.
Egy pillantás a cipo sarkára, és tisztában volt vele.
Egy eredeti történetem ide-oda vetodött a Paramountnál.
Az ügynököm azt mondta, felejtsem el, de ismertem egy nagyfejet, aki kedvelt.
Eljött az ideje, hogy szívességet kérjek Sheldrake úrtól.
Ügyes producer volt, a gyomorfekélye is tanúsította.
Öt percet kap. Mirol szól a történet?
Egy baseball játékos, akinek a karrierje kezd kibontakozni, egyszer pénzt rabolt,
de tisztességes útra akar térni. Sötét haverok a múltjából zsarolják.
Szabotálja a világbajnokságot, hogy nyerjenek a fogadáson?
Kivéve a végét. Az meglepetés.
- Címe? - "Kitömött csatár". Itt a vázlata.
Hívja fel az olvasó irodát, kérdezze meg oket a "Kitömött csatárról".
A Foxnál kapnának rajta, kivéve Zanuckot, nincs ideje vele foglalkozni.
El tudja képzelni Ty Powert ilyen szerepben?!
A legjobb ember a magáé, Alan Ladd.
Laddnek a fizikai szerep jó változás lenne. És egyszeru forgatni.
Rengeteg külso felvétel. Maga könnyen kihozná egy millióból.
- Elnézést. - Írtam egy szerepet Bill Demaresnek is.
Öreg tréner, akit kupán vágtak, és néha begolyózik.
Helló, Mr Sheldrake. "Kitömött csatár", két oldalban foglaltam össze.
- Köszönöm. - De ne strapálja magát.
- Mi a probléma? - Éhség sugallta.
Nem lenne jó Laddnek?
Átgyúrása valaminek, ami nem nagyon jó.
Biztos örömmel találkozna a szerzovel. Mr Gillis, ez Miss Kramer.
Schaefer. A nevem Betty Schaefer. Legszívesebben elbújnék valahová.
- Segíthetnék? - Ne haragudjon, nem tartottam jónak.
Lapos és sablonos.
Milyen anyagra vár? Joyce, Dosztojevszkij?
Szerintem legyen a filmnek valami mondanivalója.
A történet nem elég. Maga az "Elfújta a szél"-t is elutasította volna.
Nem, én küldtem el. "Ki a fene akar látni egy polgárháborús filmet?" - mondtam.
Nem bírtam a "Kitömött csatár"-t, mert ismerem a nevét. Hallottam, tehetséges.
Ebben az évben a megélhetésemre koncentrálok.
Eloveszi a 27 A számú cselekményt, és kinyalja, hogy divatos?
Csúnya szavak. Mintha egy New York-i színházkritikust hallgatnék.
- Köszönöm, Miss Kramer... Schaefer. - Minden jót, Mr Gillis.
Legközelebb a "Meztelenek és halottak"-at írom meg magának.
Ezek szerint Zanuck ölébe pottyanhat egy baseball film.
Nem hinném, hogy ez a téma Akadémia-díjat nyerhet.
Betty Huttonnak való témát keresünk. Maga szerint ez egy Betty Hutton?
- Oszintén szólva, nem. - Várjon csak!
Ha noi softball csapatot csinálunk belole, aláfesto zenével
és egy pár számmal kiegészítve kész egy musical: "Az aréna amazonjai".
Lehet, hogy jó viccnek tartja, de nem tudok nevetni. Munkára van szükségem.
- Semmi nincs. - Javítások, dialógus kiegészítés.
Komolyan, semmi.
Mr Sheldrake, tudna adni nekem 300 dollárt, személyes kölcsönt?
Tudnék-e? Gillis...
Tavaly valaki rábeszélt, hogy vegyek egy farmot,
és kölcsönt vettem fel rá.
Az idén kölcsönt vettem fel a farmra, hogy kifizessem az életbiztosításomat...
Ezután elgurultam a fohadiszállásra.
Ami alatt legtöbbünk a Schwab drogériát érti.
Amolyan kombináció az iroda, kávéház és váróterem között.
Váróterem... ahol az élet étkezokocsijára várunk.
Beszereztem tíz darab ötcentest, és elkezdtem az SOS hívásokat.
Természetesen az ügynökömet nem tudtam elkapni.
Felhívtam egy haveromat, Artie Greent.
Rettentoen rendes hapsi, segédrendezo.
Húszat tudott volna adni, de mit érek hússzal?!
Aztán az MGM-nél beszéltem egy pár bólogatóval. Nekem rázták a fejüket.
Végül sikerült megtalálnom az ügynökömet. A svindler!
Felforgatta a köveket, hogy munkát szerezzen szegény Joe Gillisnek?
A golfütojével, Bel Airben. Kemény munka, mondhatom.
Háromszáz dollár? Tudnék adni neked ennyit, de nem fogok.
- Nem? - Nem csak az ügynököd vagyok.
- Nem a 10%. A barátod vagyok. - Barátom vagy?
A legkiválóbb remekmuveket üres gyomorral írták.
Ha a tehetséged rászokik a Mocambo bárra, Romanov étteremre, véged van.
Miket beszélsz! Csak az autóról van szó. Ha elvesztem, mozgásképtelen leszek.
A legjobb, ami történhet veled. Ülnöd kell és írnod.
Mit gondolsz, eddig mit csináltam? Kell a háromszáz.
Drágaságom, talán inkább egy új ügynök kell neked.
Útközben hazafelé listáztam a kilátásaimat.
Összeadva az eredmény pontosan nulla.
Nyilvánvaló, valami hiányzik belolem.
Itt az ideje, hogy a hollywoodi álomból felébredjek, és hazamenjek.
Talán ha minden vackomat elsózom, kitelik belole egy jegy Ohióba,
a heti 35 dolláros íróasztalhoz a; ; Dayton Evening Post; ; -nál,
ha még mindig üres, vissza a hátam mögött somolygó kollégákhoz.
Miért ne próbálkoznál Hollywoodban?
Talán tudnál valamit...
Ajaj!
Beakadtam a bevezeto útra valami nagy rezidenciához,
ami kopottnak és elhagyatottnak nézett ki.
Az út végén gyönyöru látvány fogadott.
Egy parlagon hevero, hatalmas, üres garázs.
Keresve sem találnék jobb helyet egy szegény, bujkáló autónak.
Volt ugyan még egy lakója a garázsnak.
Egy óriási, külföldi automobil.
Mérföldenként tíz gallon, fogadom.
1932-es rendszáma volt. Gondoltam, biztos akkor költöztek el innen.
A lakásba nem mertem visszamenni, mert azok a kopók a nyomomban voltak.
Artie Greennél akartam maradni, amíg az Ohiói buszra összekaparom a pénzt.
Daytonból küldhetnék egy képeslapot a hitelezoknek,
hol keressék a bringát.
Hatalmas, nehézkes, hasznavehetetlen különlegesség volt ez a ház.
Amiket csak a bolondos filmemberek építettek a bolondos húszas években.
Elhanyagolt házak boldogtalan arculatot vesznek fel.
Ennek majdnem a könnyei potyogtak.
Mint az öreg hölgy a ; ; Szép remények; ; -ben,
a Miss Haversham, rongyos fátylával, penészes esküvoi ruhájában,
szemrehányva a világnak, hogy otthagyták az oltárnál.
Hé, maga, miért késett ennyit?
Miért váratott meg ilyen sokáig?
Erre jöjjön!
Én csak betettem az autómat a garázsba. Durrdefekt. Azt hittem...
- Menjen be. - Talán inkább elviszem az autót...
Törüljön lábat!
Menjen be.
Nem öltözött megfeleloen az alkalomra.
- Mi az alkalom? - Küldje fel, Max.
- Fel a lépcson! - Figyeljen ide egy percre...
- Madame várja. - Engem?
Oké.
Ha segítségre van szüksége a koporsóhoz, hívjon.
Erre.
Itt van.
A masszázs asztalra tettem, a kandalló mellé.
Mindig szerette a tüzet, piszkálgatta egy ággal.
A kertben temetjük el. Van valami rendelet ellene?
- Fogalmam sincs. - Egyébként sem érdekel.
Fehér koporsót akarok, és szaténnal béleljék,
fehérrel, vagy mályvaszínuvel.
Vagy talán vörössel, élénk, lángvörössel. Hadd legyen vidám.
Mennyi lesz? Ne próbáljon megvágni, csak azért, mert gazdag vagyok.
Hölgyem, ez egy félreértés. Egy kilyukadt autógumival bajlódtam.
Gondoltam, itt hagyom a kocsit a javításig, mert azt hittem, üres a ház.
- Nem üres. Menjen innen! - Elnézést kérek.
Sajnálom, hogy elveszítette a barátját. Szerintem a vörös nem megfelelo szín.
- Nem láttam én már magát valahol? - Megy, vagy hívjam a szolgát?
Ön Norma Desmond! Nagy sztár volt a némafilmekben.
Nagy sztár vagyok. A filmek lettek kisebbek.
Tudtam, hogy valami probléma van velük.
Halottak, végük van.
Volt egy ido, amikor a világ szeme tágra meredve követte ezt az ipart.
De ez nekik nem volt elég. Nekik a világ füle is kellett.
Kinyitották a nagy szájukat, és ömlött belole a szó, szó, szó!
Ezért kell venni pattogatott kukoricát. Bedugni a fülünket vele.
Nézze meg, kik ülnek az irodákban, a lángeszek!
Megsemmisítették a bálványokat!
A Fairbanksokat, a Gilberteket, a Valentinókat!
Most ki van? Egy pár senki.
Ne nekem tegyen szemrehányást. Én csak egy író vagyok.
Író? Szavakat ad a szájukba, szó után szó, mégtöbb szó.
Kötelet csinál a szavakból, amivel megfojtja a filmipart.
De ott a mikrofon, hogy elkapja az utolsó hörgést,
és Technicolor, hogy a lila, megdagadt nyelvet felvegye.
- Pszt! Felébreszti a majmot. - Takarodjon! Max!
Legközelebb elhozom az autogram albumomat.
Vagy talán egy kis cementet, és megörökítem a lábnyomát.
Rendben, oké. Megyek már.
Pillanat, hé! Író, azt mondta?
- Miért? - Író, vagy nem?
- Az áll a kártyámon. - És írt filmeket?
Hogyne. Akar egy listát?
Kérdezni akarok valamit. Jöjjön erre.
Az utolsó az oklahomaiakról szólt, Okies a Dust Bowl-ban.
De nem jönne rá, mert a vásznon
az egész egy torpedóhajón játszódik.
Meghitt szobácska.
A szél befúj az orgonán keresztül. Ki kéne szedetni.
Én egy jobb dallamot tanítanék be neki.
Fiatalember, mondjon meg nekem valamit.
Milyen hosszú egy forgatókönyv manapság? Hány oldal?
Attól függ, hogy "Donald Duck", vagy "Szent Johanna".
Ez egy nagyon fontos film lesz. Magam írtam. Évekig tartott.
Úgy tunik, hat fontos film is kitelik belole.
Salome története. DeMille rendezésével.
- DeMille? - Sok filmet csináltunk együtt.
- És ön játsza Salomét. - Ki más?
Nem tudtam, hogy fel akarja újítani a karrierjét.
Utálom ezt a kifejezést. Visszatérek!
Visszatérek a milliókhoz, akik soha nem bocsátották meg, hogy elhagytam oket.
- Elfogadom. - Salome. Micsoda no!
Micsoda szerep. A hercegno, aki szerelmes egy szent emberbe.
Hét fátyolból bomlik ki tánca közben.
De o visszautasítja, így Salome aranytányéron kéri a fejét.
És hideg, halott ajkaira tapad.
- Pomonában imádni fogják. - Mindenütt imádni fogják.
Olvassa el azt a jelenetet, mielott megöleti a prófétát.
Egy másik író elcsenheti az anyagát.
Nem félek tole. Olvassa!
Max! Hozzon valami innivalót. Üljön le! Elég világos itt?
- Tökéletes a látásom. - Azt mondtam, üljön le.
Semmi sürgos dolgom nem volt.
Kivéve a fiúkkal a hitelbanktól.
És valami innivalót emlegetett. Miért ne?
Érdekes rájönni, mennyire rossz lehet a rossz írás.
Minden jel a nadírra mutatott.
Mit szólna egy írásszakérto ehhez a gyerekes kaparáshoz?
Max pezsgot és kaviárt tolt be.
Késobb rájöttem, senki más nem lakott vele a rideg kastélyban Maxon kívül.
És megtudtam róla is néhány dolgot.
Norma Desmond ült, mint egy felhúzott órarugó,
cigarettája egy furcsa szerkenytyube beszorítva.
Magamon éreztem figyelo tekintetét a sötét szemüvegen keresztül,
kihívásra készen, ha nem tetszik az írása,
vagy talán a maga büszke módján kérlelve elismerésemet.
Olyan nagyon sokat jelentett ez neki.
Ez volt ám a kényelmes helyzet.
A mereven figyelo ideggörcs, és Max, no és a döglött majom teteme odafönt.
A hangulatot idonként a fütyülo szél orgonazenéje zavarta meg.
Késobb, humoros megkönnyebbülésként,
az igazi temetkezo is megérkezett, a csecsemo-koporsóval.
Fennkölt méltósággal történt minden.
Nagyon fontos csimpánz lehetett.
Talán King Kong ükunokája.
Tizenegy óra felé járt már, és a gyomrom tiltakozni kezdett.
Megártott az édes pezsgo és émelygos olvasnivaló,
a melodramatikus bonyodalmak idétlen kotyvaléka.
De addigra magam is elkezdtem fozocskézni valamit.
- Nos? - Lenyugözo.
Persze, hogy az.
Talán egy kicsit hosszú és itt-ott ismétlodo, de ön nem hivatásos író.
- A szívembol jött, amit írtam. - Természetesen.
Azért olyan nagyszeru.
- De nem ártana több dialógus bele. - Minek?
- Mindent ki tudok fejezni a szememmel. - Le kéne faragni belole.
- Nem hagyom, hogy megcsonkítsák. - Arról szó sincs.
De nem ártana rendbeszedni, formába rázni. Találhatna rá valakit.
Kit? Olyan személy kell, akiben megbízhatok.
Mikor született? Minek a jegyében?
- Nem tudom. - Melyik hónapban?
Decemberben, 21 -én.
A Nyilas. Szeretem oket, megbízhatóak.
- Köszönöm. - Azt akarom, hogy maga csinálja.
Én? Nem érek rá. Most fejeztem be egy forgatókönyvet, és kezdek egy újat.
Nem érdekel.
Drága ember vagyok. Ötszáz dollárt kapok egy héten.
Ne aggódjon a pénz miatt. Méltányosan fogom jutalmazni.
- A többit otthon elolvasom. - Nem engedhetem elvinni innen.
- Fejezze itt be. - Kezd késo lenni.
- Nos maga, Mr? - Gillis. Notlen.
- Hol lakik? - Hollywood, Alto Nido.
- Valami baj van az autójával? - Így van.
- Miért ne maradna itt? - Holnap reggel visszajövök.
Semmi értelme. A garázs fölötti szobában megalhat.
Max megmutatja. Max!
Úgy éreztem, meg lehetek elégedve magammal.
Bedobtam a horgot, és kapott rajta.
A kocsim biztonságban van, amíg összerázom a forgatókönyvet.
És boségesen lesz pénz belole.
Ezt a szobát régóta nem használták.
Nem kerülne be a "Szép Otthon"-ba, de egy éjszakára jó lesz.
- Az ágyat megvetettem délután. - Honnan tudta, hogy itt maradok?
A fürdoszoba ott van. Tettem be törülközot, szappant és fogkefét.
Mondhatom, különleges egyéniség ez a Norma Desmond.
O volt a legnagyobb sztár. Maga honnan tudná, túl fiatal.
Egyszer egy hét alatt 17000 levelet kapott a rajongóitól.
Férfiak lepénzelték a fodrászát egy-egy hajfürtjéért.
Egy indiai maharadzsa eljött könyörögni a selyemharisnyájáért.
Késobb megfojtotta magát vele.
Meg kell hagyni, nagyon érdekes házhoz fordultam be.
Így van, uram. Jóéjszakát, uram.
Elkönyveltem magamban, o is egy kicsit lökött.
Talán enyhe szélütés.
Az egész hely mintha valami terjengo paralízisben szenvedne,
nem tartván lépést a külso világgal, lassú felvételben porladozik.
A kertben volt egy teniszpálya, vagy inkább a kísértete egy teniszpályának,
elfakult vonalakkal és rogyadozó hálóval.
És természetesen úszómedence is. Kinek nem volt akkoriban?
Mabel Normand és John Gilbert úszott benne 10000 éjszakával ezelott.
És Bánky Vilma és Rod La Rocque.
Most üresen állt. Valóban üresen?
Odalent a szorös öreg csimpánz temetési szertartását tartották,
a legmélyebb komolysággal,
mintha egyetlen gyermeket helyeztek volna örök pihenore.
Valóban ilyen üres lett volna az élete?
Nagyon furcsa volt, de ennél furcsább dolgok is vártak rám.
Aznap éjjel zurös álmom volt. Egy kintornás tekergette a hangszerét.
Az arcát nem láttam, de a verkli fekete lepellel volt leterítve.
És egy majom táncolt a garasokért.
Amikor kinyitottam a szememet, a zene még mindig hallatszott.
Hol vagyok?
Ó, igen, abban az üres szobában a garázsa fölött.
De már nem volt üres a szoba. Valaki meglátogatott.
Valaki felhozta a holmijaimat, a könyveimet, írógépemet, ruháimat.
Mi történik itt?
Hé! Max, vagy minek hívnak, mit keresnek a holmijaim itt?
Magához beszélek. A ruháim meg egyéb dolgaim fönt vannak a szobában.
Természetesen. Én hoztam el oket.
- Ó, valóban?! - Mi baj van? Hiányzik valami?
- Ki kérte rá? - Én.
Nem értem, miért háborodna fel. Hagyja már abba, Max.
Jó gondolatnak tunt, amennyiben együtt fogunk dolgozni.
A forgatókönyvét fogom rendbeszedni. Arról nincs szó, hogy beköltözöm.
- Jól fogja érezni magát. - Saját lakásom van.
Három hónapi bérrel tartozik.
- Majd elintézem. - Már el van intézve, kifizettem.
Jó, levonjuk a fizetésembol.
Nem kell kicsinyesnek lenni ilyen ügyekben. Nem vezetünk könyvelést.
- Max! Pakolja ki Mr Gillis holmijait. - Már megtettem, Madame.
- Pakolja be! Nem maradok itt! - Döntse el.
Akarja ezt a munkát, vagy sem?
Akartam a munkát és a pénzt, és gyorsan el akartam menni innen.
Gondoltam, ha alaposan nekifogok, pár hét alatt befejezem.
De nem volt olyan egyszeru értelmet adni féktelen hallucinációinak.
Az sem tette könnyebbé, hogy állandóan körülöttem lebegett,
félvén attól, hogy bántalmazom drágalátos szellemi gyermekét.
Ez mi?
- Egy jelenet, amit kivágtam. - Melyik jelenet?
A rabszolgapiac. Jobb egyenesen rátérni a...
Kivágni engem?
Túl sok magából. Nem akarják minden jelenetben látni.
Akkor miért írnak még rajongó leveleket minden nap és kérlelnek fényképért?
Mert engem akarnak látni! Engem, Norma Desmondot.
Tegye vissza!
Oké.
Nem vitatkoztam vele.
Nem kiabálunk a holdkórosra. Leeshet és kitörheti a nyakát.
Így van! Még mindig alvajár elveszett karrierjének szédíto magasságaiban.
Teljesen tébolyult, amikor egy bizonyos témáról van szó: a celluloid énjérol.
A nagy Norma Desmond.
Hogy kap levegot ebben a házban, ahol hemzsegnek a Norma Desmondok?
Még több Norma Desmond, és íme, még több Norma Desmond.
De azért nem dolgoztunk megállás nélkül.
Háromszor egy héten Max felhúzta az óriási olajfestményt,
amit valami nevadai kereskedelmi kamara ajándékozott neki.
És megnéztünk egy filmet, ott, a nappaliban.
Sokkal kellemesebb, mint elmenni valahová, mondotta.
Az egyszeru valóság az volt, hogy félt a külvilágtól,
félt, hogy emlékeztetné az ido múlására.
Némafilmek voltak. Max kezelte a vetítot.
Ami tiszta haszon volt.
Így legalább nem tudott kíséretet nyújtani azon az asztmás orgonán.
Szorosan ült mellettem, és tubarózsa illat áradt belole.
Nem a kedvenc parfümöm, sot!
Néha izgalmában megragadta a karomat, vagy a kezemet,
elfelejtvén, hogy a munkaadóm,
amikor a vásznon levo színészno annyira elragadtatta.
Nem kell megmondanom, ki volt a sztár.
Mindig az o filmjei voltak. Csak azokat akarta látni.
...VESD KI EZT A GONOSZ ÁLMOT, AMI MEGSZÁLLTA A SZÍVEMET...
Még mindig csodálatos, ugye? És nincs benne beszéd.
Nekünk nem kellett szöveg. Arcunk volt.
Nincsenek többé ilyen arcok. Talán egy, Garbo.
Az idióta producerek, az agyalágyultak! Nincs szemük?
Teljesen elfelejtették, hogy néz ki egy igazi sztár?
Majd én megmutatom! Viszontlátnak még, ha addig élek is!
Néha egy kicsit bridzseztünk.
Egy cent húsz pontot ért. A nyereménye felét nekem adta.
Egyszer sikerült 70 centet kapnom. Más készpénzt nem láttam soha.
A többi játékosok barátok voltak, elhalványult színészek,
akikre talán még emlékeznek a némafilmek idejébol.
Az o viaszfigurái, úgy gondoltam rájuk.
- Egy káró. - Egy szív.
- Egy pikk. - Passz.
- Három, nincs adu. - Passz.
- Urítse ki a hamutartót Joe, kedves.
- Valami emberek keresik. - Nem tartózkodom itt.
- Azt mondtam kekik. - Jól van.
De megtalálták az autóját, és elviszik.
Hol a hamutartó? Joe, megkaphatnánk a hamutartót?
- Beszélnem kell magával. - Most nem, hármat játszom, nincs adu.
Eljöttek az autómért.
Elfelejtettem, hány pikk ment ki!
- Pénzre van szükségem. - Nem tud várni, amíg kiesek?
- Nem. - Kérem!
- Nos, mi a baj? Hol ütött ki a tuz? - Elveszítettem az autómat.
Azt hittem, élet és halál kérdése.
Nekem igen. Azért maradtam itt, és vállaltam el ezt a munkát.
Ne gyerekeskedjen. Nem kell két autó, van nekünk egy.
Nem egy olcsó vacak, krómból és ragasztóból: a miénk Isotta Fraschini.
Hallot már az Isotta Fraschiniról?
Mind kézzel készült egyedi darab. 28000 dolláromba került.
Ezek után Max kivette a rögzítoket az öreg busz alól, és kifényesítette.
El-elvitt autózni a Sunset fölötti dombokra.
A kocsi belseje leopárdborrel volt bevonva,
és egy aranyozott telefon is volt benne.
- Rémes ez az ing. - Mi rémes benne?
Semmi, ha egy benzinkútnál dolgozik. Unom ezt a zakót és a nadrágot is.
Max, melyik a legjobb férfiruha-üzlet a városban?
Nincs szükségem ruhára és nem akarom, hogy maga vegyen nekem.
Miért tagadna meg tolem egy kis szórakozást? Azt akarom,
hogy tisztességesen nézzen ki. És muszáj az a rágógumi?
Semmi sem jön a sötétkék kasaöltöny közelébe egy férfi számára.
Ezt, az egysorosat.
Kabátra is szükségünk van. Mutassa meg a teveszor kabátjait.
- Esti ruha? - Nincs szükségem rá.
Dehogynem. Szmoking, frakk, és nem ártana egy plasztron is.
- Frakk! Nevetséges! - Estélyekre és szilveszterre.
- Hol vannak az esti öltözékeik? - Erre, asszonyom.
Ez teveszor, de ezt fogja meg, ez vikuna.
- Egy kicsit drágább. - A teveszor is jó lesz.
Ha a hölgy fizet, miért ne venné a vikunát?
December utolsó hetében megérkezett az eso.
Jobban mondva vízözön. Kaliforniában minden túlméretezett.
Egyenesen keresztül jött az öreg teton a garázs feletti szobámba.
Megparancsolta Maxnak, hogy költöztessen át a foépületbe.
Nem voltam oda tole.
Az egyetlen hely ez a szoba volt, ahol idot szentelhettem magamnak.
De jobb volt, mint esokabátban és kalocsniban aludni.
- Kié volt ez a szoba? - A férj szobája.
Helyesebben mondva a férjeké. Madame-nak három férje volt.
Azt hiszem, innen látni Catalinát, de nem ilyen idoben.
Mi van a fürdoszoba-ajtóval? Nincs rajta zár.
Ebben a házban sehol sincs az ajtókon zár, uram.
Miért? Biztos van valami oka.
- Az orvos ajánlotta. - Milyen orvos?
Madame orvosa. Madame idonként melankóliában szenved.
Öngyilkossági kísérletekrol beszélek.
Óvatosnak kell lennünk. Ne legyen altató, borotva a háznál.
A gázt is kikapcsoltuk Madame hálószobájában.
Miért? A karrierje? Eleget nyert belole. Nem felejtették el.
- Még mindig kapja a leveleket. - Ne nézze meg a postai feladóhelyet.
Maga küldi oket. Így van, Max?
Ki kell vasalnom a frakkját, uram.
Gillis úr, ugye nem felejtette el Madame szilveszteri estélyét?
Nem, dehogy. Gondolom, jönnek a viaszfigurák?
Nem tartozik rám, uram. Madame intézi a meghívásokat.
Ott voltam megint.
Az o szobájában. Csupa szatén és fodrok.
Az ágy, mint egy aranyozott bárka.
Tökéletes környezet a némafilmek sztárjának. Szegény szerencsétlen.
Még mindig integet a díszfelvonulásnak, ami régen elhaladt mellette.
A szilveszteri estén tudtam meg, milyen érzéseket táplál irántam.
Talán idióta voltam, hogy nem láttam elore, mi következik.
Egy szomorú, zavarbaejto kinyilatkoztatás.
Joe!
Istenien néz ki. Forduljon meg.
- Kérem szépen! - Ugyan, forduljon.
Tökéletes! Remek vállak, tetszik a vonala.
- Válltömo, ne doljön be neki. - Így.
A kiöltözés nekem mindig csak a sötétkék öltönyömet jelentette.
Nem tetszik a díszgomb. Kap majd egy selymesen fénylo gyöngyöt.
Nem viselek fülbevalót, elore megmondom!
- Igyunk valamit. - Nem kéne megvárni a többieket?
Max, pezsgot.
Óvatosan, síkos. Felfényeztettem.
A kettonkre! Ez a padló parketta volt, de kicseréltettem.
Valentino azt mondta: "Tangóhoz márványpadló kell." Jöjjön.
- Nem, ha Valentino táncolt rajta! - Csak kövessen engem.
- Ne tartsa el magát ilyen mereven. - Ez itt. Csiklandoz.
Igen?
- Tíz óra tizenöt. Mikor jönnek? - Kik?
- A vendégek. - Nincsenek más vendégek.
Nem akarjuk ezt az estét másokkal tölteni. Ez csak a mi esténk.
- Ó? - Tartson szorosabban.
Oké.
Éjfélkor szétverhetnénk egy pár poharat Max fején?
- Azt hiszi, ez vicces? - Egy kicsit.
Egy óra vánszorgott így el.
Megfogva éreztem magam, mint a cigaretta a szerkentyuben az ujján.
Milyen csodálatos lesz az új év. Remekül fogunk szórakozni.
Megtöltjük a medencét, vagy kinyitom a malibui házamat, élvezheti a tengert.
Amikor befejezzük a filmünket, veszek magának egy vitorlást, és Hawaiiba...
Nem vesz nekem semmi többet!
Ugyan, kérem! Tessék. Éjfélkor akartam odaadni.
Nem fogadhatom el. Eleget vett már nekem.
Fogja be! Gazdag vagyok, gazdagabb, mint ez az új hollywoodi csürhe.
- Egy millió dollárom van. - Tartsa meg.
Három bérházam a városban. Bakersfieldben olaj, pumpál, pumpál.
Azért, hogy azt vegyünk, amit akarunk.
- Hagyjuk ki a "mi" dolgot. - Mi a baja?
Mi ad magának jogot arra, hogy azt csináljon velem, amit akar?
Mi ad jogot? Azt akarja, hogy mondjam ki?
Nem gondolta, hogy esetleg saját életem van, egy lány, akiért bolondulok?
Kicsoda? Egy kis táncosno vagy statiszta?
Én teljesen rossz vagyok magának.
Maga egy Valentinót akar, póló pónikkal, egy nagyágyút.
Azt próbálja mondani, hogy nem akarja, hogy szeressem. Mondja!
Nem tudtam, hová megyek. Csak ki kellett jutnom innen.
Velem egykorú emberekkel akartam lenni. Nevetést akartam hallani.
Artie Greenre gondoltam.
Biztos valami újévi mulatság van nála.
Írók munka nélkül, zeneszerzok kiadó nélkül,
színésznok, olyan fiatalok, hogy még mindig hittek a szereposztó irodákban.
Egy csomó fiatal, akik semmivel sem törodtek, ha volt min nevetni.
... Hollywood hozzánk sose volt jó, Amit kapunk, az
Pofabagó, És még ilyenkor sincsen hó.
- Helló, Joe. - Tom.
- Hogy vagy? - Helló, Joe.
- Mi a fene, Joe Gillis! - Helló, Artie.
Hol bujkáltál a jóképu pofáddal? Majdnem bejelentettem, hogy eltuntél.
Mindnyájan ismeritek Joe Gillist, a híres szövegírót, urániumcsempészt
és gyanúsítottat a "Black Dahlia" gyilkosságban.
- Add ide a kabátodat. - Nem, hagyjad.
- Itt maradsz, nem? - Igen.
Akkor le vele. Mi ez, nerc?
Szent Habakuk, kitol kaptad kölcsön? Adolphe Menjou-tól?
- Hasonló, de nem szivarozik. - Nem vagy igazi csempész, ugye?
- Hol van a bár? - Gyere.
- Jó muri. - A legjobb.
A segédrendezok Elsa Maxwelljének hívnak.
Lassabban, fiúk. Egy statisztának csak három pohárnyi jár.
- A többit képzeljétek hozzá. - Itt maradhatok egy ideig?
- Hogyne. Hajnalig nem hagyjuk abba. - Nem, úgy értem, egy pár hétig.
- Üresedés van a díványon. - Lefoglalom.
A portással felhozatom a csomagodat. Csak jelentkezz itt be.
- Helló, Mr Gillis. - Helló.
- Ismeritek egymást? - Betty Schaefer, Sheldrake irodája.
- Hogyne, "Kitömött csatár". - Álljunk csak meg.
Ez az a hölgy, akit szeretek. Mi folyik itt?
Ne aggódj. Rajong az irodalmi remekmuveimért.
- Sértett érzelmek. - Hol a telefon?
Arra, a tepidárium elott.
Ha sikerül befejezniük, megkaphatom?
- Hé, errol megfeledkezett. - Kösz.
- Reméltem, hogy összefutunk. - Hogy kihúzhassa a kését a hátamból?
Rossz volt a lelkiismeretem, ezért elovettem néhány régebbi történetét.
- Kedves. - Az egyik, valami "ablak".
- "Sötét ablakok". Hogy tetszett? - Sehogy, kivéve egy néhány oldalt.
Egy visszapillantó epizód...
Van itt egy hely ahol beszélgetni lehet?
A tepidáriumban?
Joe, mondtam, a dívány tied, de nem a kisleányom.
Szakmáról van szó.
Szóval az egyik történetemben talált egy rövid szakaszt, amire érdemes felfigyelni.
A visszapillantás, amikor a karakter arról beszél, milyen tanítónonek lenni.
- Volt egy ilyen tanítónom. - Talán azért olyan jó ez a rész.
- Igaz és megható. Miért nem? - Ki akar igazat és meghatót?
Ne mondja ezt. Érdemes vele foglalkozni.
- Kezdjem el most? - Komolyan. Ötleteim is vannak.
Nekem is. Szilveszter van, élvezzük magunkat.
Például? Csinálhatnánk papírhajókat, és versenyezhetnénk.
- Vagy megereszthetnénk a zuhanyt. - Vagy megostromolhatnánk a konyhát.
- Éhes? - Éhes?!
Tizenkét év után a burmai dzsungelben, éhezem, Lady Agatha...
...éhezem egy fehér vállra. - Phillip, maga bolond.
Szomjazom huvös ajkára.
Megkaphatja a telefont.
Nem, Phillip, erosnek kell lennünk.
Még mindig a tiszti egyenruháját viseli,
és mellesleg magáé a telefon.
Oké.
Hirtelen rámjött a félelem, nem akarom elveszíteni magát.
Ne féljen. Újra töltetem poharainkat ezzel a rémes elixírrel.
- Várni fog rám? - Vadul dobogó szívvel.
Az élet lehet gyönyöru is.
Halló, Max, egy szívességet kérnék.
Elnézést, nem tudok most beszélni.
De tud. Tegye be a régi ruháimat és az írógépemet a boröndömbe.
- Elküldök érte valakit. - Nincs idom. Itt van az orvos.
Milyen orvos? Mi baj van?
Madame elvette a borotvát a maga szobájából, és elvágta a csuklóját.
Micsoda? Max! Max!
Megkaptam a receptet.
Két zacskó köhögoscukrot meleg vinkóban felolvasztani...
Hé, Joe!
Boldog újévet!
- Hogy van? - A szobájában van.
Vigyázzon, ne rohanjon a lépcson. A zenészek ne tudják meg!
Menjen innen!
Micsoda ostoba dolog ez?
Magába beleszeretni, az volt az ostoba dolog.
Feltunést kelto címsor lenne.
"Nagy filmsztár megöli magát ismeretlen író miatt."
Nagy filmsztárok nagy büszkeséggel rendelkeznek.
Menjen innen. Menjen a kis barátnojéhez.
Nézze, csak kitaláltam,
mert úgy véltem, az egész egy nagy tévedés.
Nem akartam megbántani. Jó volt hozzám.
Ebben a rohadt városban maga volt az egyetlen, aki jó volt.
Mondja, hogy köszönöm, és menjen. Menjen!
Addig nem, amíg meg nem ígéri, hogy értelmesen viselkedik.
Újra megteszem. Újra megteszem!
Újra megteszem.
Boldog újévet, Norma.
Boldog újévet, drágám.
- Halló. - Ez a Crest View 51733?
Elnézést, hogy megint zavarom, de beszélnem kell Gillis úrral.
- Itt nincs. - Hol találnám meg?
- Talán valaki más meg tudná mondani? - Senki sem tud információt adni.
És kérem, ne hívjon újra.
Max!
Ki volt az, Max? Mi van?
Semmi, Madame. Valaki az elveszett kutyáját kereste.
Hasonló a számunk a kutyamenhely számához.
Várjon. Hozza ki a kocsit, és vigye el a forgatókönyvet a Paramounthoz.
- Személyesen Mr DeMille kezébe. - Rendben.
- DeMille-nek küldöd? - Igen. Ma van a napja.
Az asztrológusom leolvasta DeMille horoszkópját, és az enyémet.
- Elolvasta a forgatókönyvet? - DeMille Oroszlán, én meg Skorpió.
Mars hetek óta Jupiter házán utazik keresztül.
Ma vannak legközelebb egymáshoz.
Fordulj meg, drágám. Hadd törüljelek meg.
Remélem tudod, a forgatókönyveket nem asztrológiai ajánlatra veszik meg.
Nem a forgatókönyvet. Magamat adom el.
DeMille mindig azt mondta, én voltam a legnagyobb sztárja.
Mikor mondta ezt, Norma?
Jó, jónéhány évvel ezelott. De sohasem néztem jobban ki, mint most.
Tudod, miért? Mert sohasem voltam boldogabb, mint most.
Egypár héttel késobb az egyik viaszfigurához mentünk bridzsezni.
Akkor már megtanított bridzsezni, mint ahogy kacifántos tangólépésekre is,
és arra, hogy melyik halhoz melyik bor illik.
Ez a bolond! Elfelejtette megtölteni a cigarettatárcámat.
- Itt az enyém. - Rémes fajta, köhögök tole.
Álljon meg a drogériánál, Max. Veszek egy dobozzal.
Aranyos vagy.
SCHWAB'S PHARMAC Y drogéria, büfé, vegyeskereskedés
Adjon egy csomagot azokból a török cigarettákból... Abdulla.
Fel a kezekkel, Gillis, vagy megkapod!
Hé, Artie! Jóestét, Miss Schaefer.
- Úgy örülök, hogy látom! - Megszökni a bandától, hogy képzelted?
Ne haragudj az újév miatt. Elhiszed, hogy egy beteg barátommal töltöttem?
Valaki az úri osztályból, tízkarátos vesekovel?
Hagyd abba, Artie. Hol bújkált elolünk?
- Nagyszeru újságom van. - Nem bújkáltam senki elol.
Felhívtam az ügynökét, a Filmirodalmárok Szövetségét.
A lakásán a portás egy Crest View számot adott.
Valaki eros akcentussal rámmorgott: nincs ott,
nem is hallottak magáról.
Tényleg? Mi az a nagyszeru újság?
- Sheldrakenek tetszik a tanítóno-ügy. - Milyen tanítóno?
"Sötét ablakok." Úgy gondolja, lehetne csinálni belole valamit.
- Hol a pénz? - Hol a történet?
Kibovítettem egy pár ötlettel.
- De ki kell dolgozni rendesen. - Ettol féltem.
Húsz oldal jegyzetet és egy jó férfi karaktert adtam hozzá.
Írj jó sok háttéranyagot, hogy arra is kelljen rendezo.
Fogd be. Ha a történetet el...
Feladtam a spekulációs munkát.
- De ez félig el van adva. - Tulajdonképpen feladtam az írást.
- Mr Gillis, kérem? - Rögtön jövök.
Az akcentus! Értem! Ez az ember egy külföldi kormánynak dolgozik.
- Nézd meg a mandzsettagombjait. - Mennem kell.
- Kösz, hogy törodött a karrieremmel. - Nem a magáéval, az enyémmel.
Reméltem, én is dolgozhatok rajta.
Nem akarok olvasó maradni. Írni szeretnék.
- Ne haragudjon, hogy csalódást okozok. - Bizony azt!
Viszlát.
- Mi tartott ilyen sokáig? - Összefutottam egy pár ismerossel.
- Hol van a cigarettám? - Hol van a?
Norma, túl sokat dohányzol.
Amikor gyanút fogott, hogy unatkozom,
akkor élo musort mutatott be nekem.
A Norma Desmond kabarét.
Az elso szám mindig Max Sennett ; ; Strandoló szépség; ; -e volt.
Még mindig látom magam a sorban: Marie Prevost, Mabel Normand.
Mabel mindig rátaposott a lábamra.
Mi a baj? Miért vagy olyan nyomott?
Semmi baj. Jól érzem magam. Mutass még valamit.
Jó. Add ide ezt. Bajusznak kell. Most csukd be a szemedet.
Valóban volt valami baj.
Azon a lányon gondolkodtam, Artie-én. A Miss Schaeferen.
Olyan volt, mint minden író, aki újonnan érkezik Hollywoodban.
Teli ambícióval, tervezi a nevét fenn látni:
; ; Forgatókönyv-író; ;, ; ; Az eredeti történet írója;; .
A közönség nem tudja, hogy valaki leül, és megírja a filmet.
Azt hiszik, a színészek rögtönzik a szöveget, jelenet közben.
Nyisd ki a szemed.
- Madame, várják a telefonon. - Ne zavarjon most.
- A Paramount keresi. - Ki?
A Paramount Stúdió.
Most már hiszel nekem? Mondtam, hogy DeMille kapni fog rá.
Nem Mr DeMille személyesen, egy Gordon Cole nevu valaki.
- Azt mondja, nagyon fontos. - Persze, hogy az.
Elég fontos ahhoz, hogy Mr DeMille hívjon személyesen.
Egy aszisztens hív! Mondja, el vagyok foglalva, és tegye le a kagylót.
Rendben, Madame.
Mit szólsz ehhez? Tizenkét filmet csináltunk együtt.
A legnagyobb sikereit!
- Talán forgat, és nem ér rá. - Ismerem ezt a trükköt!
Le akar értékelni, hogy olcsóbb legyek.
Én húsz évig vártam erre. DeMille is várhat, amíg úgy érzem, itt az ideje.
Három nappal késobb úgy érezte, itt az ideje.
Meglepo módon ezalatt több
sürgos hívás jött a Paramounttól.
Így felkent magára fél kiló sminket, fátyollal felkötötte,
és elindult DeMille-t személyesen meglátogatni.
Ha Madame megengedné, a bal szem fölötti árnyékolás igazítást igényel.
Köszönöm, Max.
Ne tülköljön!
- Hé! - Mr DeMille-hez. Nyissa ki a kaput.
Forgat. Be van jelentve?
Nincs szükség bejelentésre.
- Norma Desmondot hozom. - Norma kicsoda?
- Norma Desmond! - Jonesy, hé, Jonesy.
Tessék? Jé, hát csak nem Miss Desmond?
- Hogy van, Miss Desmond? - Nyissa ki a kaput.
- Hogyne, Miss Desmond. Jöjjenek. - Nem jöhetnek be engedély nélkül.
Miss Desmond bejöhet. Mozgás!
- Hol forgat Mr DeMille? - A 18-as stúdióban.
Köszönöm, Jonesy. És tanítson a barátjának egy kis jó modort.
Nélkülem nem lenne munkája, mert nem létezne a Paramount.
- Így van, Miss Desmond. - Menjünk, Max.
18-as stúdiót.
Rendben, értesítse Henry Wilcoxont. Terítse ki, hogy jobban lássam.
Csend legyen ott hátul!
Norma Desmond jön Mr DeMille-t meglátogatni.
Dobjon valaki egy lámpát a háttérre, látni akarom.
Kicsit hátrább. Menjen az útból! Igen, maga.
Norma Desmond jön Mr DeMille-hez.
Norma Desmond?!
- Várj egy pillanatra. - Harry Wilcoxon!
Vonja ki a kardját, és emelje meg a függönyt vele. Sámson ott fekszik.
Norma Desmond bejött meglátogatni magát, Mr DeMille.
- Norma Desmond? - Biztos van ezeréves.
Akkor én mit szóljak? Az apja lehetnék.
- Elnézést, Mr DeMille. - Biztos a rémes forgatókönyve miatt.
Mit mondjak neki?
Mondhatom, a vetítoteremben van elfoglalva, hogy túladjunk rajta.
Harminc millió volt rajongója túladott rajta. Az nem elég?
- Nem akartam... - Persze hogy nem.
Nem ismerted Norma Desmondot, mint 17 éves ragyogó leánykát,
több merészséggel, ésszel és szívvel, mint akármelyik másik fiatal.
Azt hallottam, borzasztó nehéz volt dolgozni vele.
Csak a vége felé. Tucatnyi újságíró állandó hajszolása
szörnyu kárt okozhat az emberi léleknek.
Szünet!
- Nem akarsz velem jönni? - A te forgatókönyved, a te találkozód.
- Jó szerencsét. - Köszönöm, drágám.
Hát helló, kedves ifjam.
- Helló, Mr DeMille. - Örülök, hogy viszontlátlak.
Utoljára valami jó hangulatú helyen találkoztunk.
Emlékszem, az asztalon táncoltam.
Sokan táncoltak. Lindbergh akkor szállt le Párizsban. Gyere be.
Norma, bocsánatot kell kérnem, hogy nem hívtalak.
Ajánlom is, mert haragszom.
- Láthatod, mennyire elfoglalt vagyok. - Az nem kifogás.
- Elolvasta a forgatókönyvet, ugye? - Igen.
Felhívhatott volna személyesen, ahelyett, hogy egy segédre hagyja.
- Milyen segédre? - Ne játssza az ártatlant. Gordon Cole.
Gordon Cole?
Ha nem érdekelné annyira,
akkor nem hívatott volna tízszer az elmúlt pár napban.
Pont egy próba közepén vagyok.
Ülj le az én székembe, érezd magad itthon.
- Köszönöm. - Jól van. Mindjárt visszajövök.
Hozz egy telefont, és kérd nekem Gordon Cole-t.
Hé, Miss Desmond.
- Miss Desmond, én vagyok, Hog-eye. - Helló, Hog-eye.
Hadd nézzem jól meg.
Nézzétek, ott van Norma Desmond.
Norma Desmond!
- Norma Desmond! - Azt hittem, már meghalt.
- Milyen jó látni! - Üdvözöljük. Emlékszik rám?
Persze, hogy emlékszem. Helló, Patsy.
- Találkozott Miss Desmonddal? - Nagyon örülök.
Gordon, C B DeMille beszél. Hívtad te Norma Desmondot telefonon?
Igen, Mr DeMille. Az autója miatt. Egy öreg Isotta Fraschini.
Nemrég a soforje jött ide vele. Tökéletes lenne a Crosby filmhez.
- Kibérelnénk két hétre. - Ó, értem.
Jól van, köszönöm szépen. Köszönöm.
Hog-eye, fordítsd vissza a lámpát a helyére.
Gordon Cole volt a telefonon.
Látta, hogy körülvettek?
Tudod, néha nevetséges dolgok történnek ebben a szakmában, Norma.
Remélem, nem vesztetted el a humorérzékedet.
- Mi a baj, kedves? - Semmi.
Nem gondoltam rá, milyen érzés visszajönni a stúdióba.
- Nem is tudtam, mennyire hiányzott. - Te is hiányoztál nekünk.
Együtt fogunk megint dolgozni. Ez lesz a legnagyszerubb filmünk.
- Arról akarok veled beszélni. - Ugye jó forgatókönyv?
Vannak benne jó dolgok, de nagyon drága film lenne.
Nem bánom.
Ismét dolgozni akarok. Nem tudja, mit jelent az a tudat, hogy akar engem.
Semmi sem okozna nagyobb örömet, ha ez lehetséges lenne.
Emlékezzen, én nem dolgozom reggel tíz elott, és sohasem fél öt után.
- Készen vagyunk, Mr DeMille. - Rendben.
Maradj itt, és figyelj egy kicsit. A filmezés nagyon megváltozott.
Jól van, gyerünk.
Mindet egyszerre!
Gyerünk. Gyorsabban!
Látja azokat az irodákat, Mr Gillis?
Madame öltözoje volt. Az egész sor.
Akkor nem sok maradt Wallace Reidnek.
Neki egy hatalmas bungalója volt, kerekeken.
Az emelet az enyém volt. Látja, ahol ki van írva: "Olvasó Iroda"?
Emlékszem, a falak fekete lakkborrel voltak beburkolva.
Mindjárt visszajövök.
Ez az a fura autó, amirol Cole beszélt. Megnézhetjük?
Miért lenne fura?
Ha valamit fel tud használni a "Sötét ablakok"-ból, odaadom, a magáé.
Ugyan már! Jöjjön be és üljön le.
- Komolyan gondolom. Használja fel. - Miért tenné ezt meg?
Ha 100000-et kap érte, vegyen nekem csokoládét, ha Oscart, a bal lábát kérem.
Semmi akadálya, de nem vagyok elég jó, hogy egyedül meg tudjam csinálni.
- Mi lett az ötleteivel? - Nézze meg, hogy értelmesek-e.
Eloször is, ki kell dobni a pszichológiai zurzavart, ami a gyilkos agyában folyik.
Pszichopaták után kapkodnak.
Ez a történet tanárok életérol szól, nélkülözéseikrol.
A no nappal tanít, a férfi esti iskolában.
Elso találkozásuk...
- Nincs idom végighallgatni. - Nagyon rövid leszek.
- A magáé. - Nem dolgozhatnánk esténként?
Reggel hatkor? Ebben a hónapban teljesen a rendelkezésére állok.
- Artie nincs itthon. - Mi köze Artie-nak hozzá?
- Eljegyeztük egymást. - Nagyon szerencsés.
- Nem talál rendesebb srácot. - Egyetértek vele.
Arizonában forgatnak egy westernt.
Minden este és a hétvégén szabad vagyok. Dolgozhatunk magánál.
Nem lehet. Ne gyáváskodjon, írja meg a történetet.
- Gyulölöm magát. - Ne csinálja túl szomorúra.
Mit szólna ehhez? Mint mondtam, az egyik nappal, a másik éjjel tanít.
Nem ismerik egymást, de ugyanabban a szobában laknak, mert így olcsóbb.
Ugyanabban az ágyban alszanak. Felváltva, természetesen.
Viccelodik? Szerintem jó ötlet.
- Énszerintem is. - Hadd mutassam meg, hogy áll össze.
- Viszlát. - Ó, maga...
Mi van?
Megtudtam, miért telefonálgattak a Paramountból.
Nem Madame kell nekik, az autóját akarják kibérelni.
Micsoda?
Minden jót, Norma. Majd meglátjuk, mit tudunk csinálni.
Nem aggódom. A régi gárda együtt, semmi sem állít meg minket.
A régi gárda? Igen.
- Isten veled, kedves. - Viszontlátásra, Mr DeMille.
- Hogy ment? - Jobban nem is mehetett volna.
Eloször be kell fejeznie ezt a filmet. Az enyém lesz a következo.
Hívd fel Gordon Cole-t. Mondd meg neki, felejtse el ezt a kocsit.
Máshol is kaphat valami öreg autót.
Veszek neki öt öreg autót, ha kell.
Ezután a szépségápolók légiója
szállta meg a házát a Sunset Boulevardon.
Könyörtelen kezelések sorozatán ment keresztül.
Mint egy atléta, aki az olimpiára készül, minden kalóriát számontartott,
és minden este kilenckor lefeküdt.
Teljesen eltökélte, hogy felkészül,
készen lesz a kamerákra, amik sohasem forognak majd.
- Drágám, itt vagy? - Igen, Norma.
Ne fordulj erre. Tartsd a szemedet a könyvön.
Csak jó éjszakát akartam kívánni. Nem akarom, hogy lássál.
- Nem vagyok attraktív így. - Jó éjszakát.
- Negyed kilót fogytam. - Jó.
Aggódtam a nyakam miatt, de ez a no csodát muvelt.
- Jó. - Jobb, ha te is lefekszel.
- Még olvasok egy kicsit. - Tegnap este elmentél valahová, nem?
- Miért mondod ezt? - Tudom.
Rémálmom volt, és kiáltottam érted. Hol voltál?
- Elmentem járni egyet. - Nem jártál. Elvitted a kocsit.
Kivezettem a tengerpartra. Nem akarod, hogy úgy érezzem, be vagyok zárva?
Persze, hogy nem. Csak nem akarok egyedül lenni.
Addig nem, amíg ez a feszültség tart. Az idegeim teljesen kikészültek.
Csak azt kérem toled, hogy légy egy kicsit türelmes és kedves hozzám.
- Nem csináltam semmit. - Persze, hogy nem.
Nem hagynám. Jó éjszakát, drágám.
Igen, csalafintaságot követtem el minden este.
Kölyökkoromra emlékeztetett, amikor kisurrantam gengszterfilmet nézni.
Most nem filmet nézni mentem, hanem írni próbáltam egyet.
A történetem, amit Betty Schaefer kiásott,
rendszeresen keresztülvágtatott az agyamon, mint egy tucat gyorsvonat.
Így elkezdtünk dolgozni rajta, éjjel, amikor a stúdió elhagyatott volt,
fent, az o kis irodának nevezett kamrájában.
Nagyon vicces levelet kaptam Artie-tól.
Amikor megérkeztek Arizonába, állandóan esett.
Átírták az egész filmet esore, és a felét leforgatták.
Most kisütött a nap, és senki sem tudja, mikor jönnek majd vissza.
- Jó. - Miért jó? Nekem nagyon hiányzik.
- Úgy értettem, ez a dialógus jó lesz. - Jó lesz?
Bizony, foleg ha a hangos zene miatt nem lehet hallani.
- Nem utálod magad néha? - Állandóan.
De komolyan, ez tényleg nagyon jó.
- Szórakoztató veled írni. - Ó, kösz.
BOLONDUL A FlÚÉRT, NORMA
- Ki a Norma? - Ki kicsoda?
Elnézést, nem szoktam privát cigarettás dobozokba beleolvasni.
Ó, az. Egy barátomtól van.
Egy középkorú hölgy, nagyon bolondos és nagyon bokezu.
Szerintem ez színarany.
Tanácsot adtam neki egy hóbortos forgatókönyvhöz.
A régi, ismeros történet. Átsegítesz egy gyámoltalan öregasszonyt az utcán.
Kiderül, hogy multimilliomos, és rád hagyja az összes pénzét.
Ez a baj veletek, szövegolvasókkal. Minden történetet ismertek.
Mi lenne, ha korrigálnád a tizedik oldalt, amíg felforr a víz, oké?
Oké.
Néha, amikor megakadtunk,
sétáltunk egyet a szendergo díszletvárosban.
Néha csak szótlanul andalogtunk a díszletek közötti sikátorokban,
vagy a díszleteken keresztül, amiket a másnapi forgatásra építettek.
Az egyik ilyen séta alkalmával mesélt az orráról.
Nézd ezt az utcát.
Mind kartonpapír, mind üres, hamis, tükrökkel kisegített.
Jobban szeretem, mint bármelyik más utcát a világon.
Talán azért, mert gyerekkoromban gyakran játszottam itt.
Gyerekszínészno voltál?
Nem, a Lemon Grove Avenue-n születtem, két sarokra a stúdiótól.
Apám volt a fo elektrotechnikus. Anyám még mindig dolgozik, kosztümös.
- Második generáció, mi? - Harmadik.
Nagymama Pearl White dubloze volt. Filmes családból származom.
Azt remélték, belolem sztár lesz.
Így tíz évig járattak színjátszásra, táncra, és ehhez tartozó dolgokra.
Aztán a stúdió próbafelvételt csinált. Nem tetszett nekik az orrom.
Egy kicsit erre állt. Így kiegyenesíttettem.
Akkor nagyon tetszett nekik, de nem tetszett a színjátszásom.
- Csinos munka. - Még jó, 300 dollárba került.
- Szomorú. - Egyáltalán nem.
Észhez térített. A postakiosztóból olvasónak dolgoztam fel magam.
Valld be. Éjszakánként az elveszett közelképek és gálák után sírdogálsz.
Egyszer sem sírtam utána. Miért lenne rossz a kamera másik oldalán?
- Sokkal érdekesebb. - Háromszoros hurrá Betty Schaefernek.
- Most pedig megcsókolom azt az orrot. - Ha úgy tetszik.
Hadd mondjam, hogy nagyon finom illat árad beloled.
- Biztos az új samponom. - Ez nem sampon.
Inkább olyan, mint egy frissen mosott vászon zsebkendo,
vagy vadonatúj autó.
- Hány éves vagy? - Huszonketto.
Okos lány. Semmi sem jobb, mint huszonkettonek lenni.
Azt javaslom, ha be akarjuk fejezni ezt a történetet, maradj kartávolságban.
Ha véletlenül közelebb jönnék hozzád,
vágj kupán a cipoddel.
Vissza az írógéphez, a Washington Square-en keresztül.
Mi van, Max? Meg akarja mosni az autót?
Vagy kémkedik a szabadidejében?
Legyen óvatos, amikor bemegy a házba. Lehet, hogy Madame figyel.
Lopózzak fel a konyhalépcson, és vetkozzek le a sötétben?
Nem kérdezem, Mr Gillis hova megy minden éjjel.
Miért nem? Forgatókönyvet írok, és be fogom fejezni!
Csak nagyon aggódom Madame miatt.
Persze, hogy aggódik. És mi nem segítjük.
Megállás nélkül hazugságokkal tápláljuk. Készíti magát a filmre!
- Mi történik, ha megtudja? - Sohasem fogja megtudni.
Ez az én munkám, és már nagyon régóta csinálom.
Hogy megértse, én fedeztem fel tizenhat éves korában. Én csináltam belole sztárt.
Nem engedhetem, hogy megsemmisítsék.
- Ön csinált sztárt belole? - Igen, én rendeztem a korai filmjeit.
Három fiatal rendezot tekintettek ígéretesnek abban az idoben.
D W Griffith, Cecil B DeMille és Max Von Mayerling.
És o szolgát csinált magából.
Én kértem, hogy visszatérhessek hozzá, mégha megalázónak tunik is.
Folytathattam volna a karrieremet,
de mindent elviselhetetlennek találtam azután, hogy otthagyott engem.
Tudja, én voltam az elso férje.
Itt vagy, Joe.
Mikor jöttél haza?
Ó, Joe, hol voltál? Egy nonél?
Tudom, hogy egy nonél. Ki az? Miért nem kérdezhetem meg?
Muszáj megtudnom.
CÍM NÉLKÜLI SZERELMI TÖRTÉNET
ÍRTA JOSEPH C GILLIS ÉS BETTY SCHAEFER
Mi baj van?
Betty, ébredj fel! Miért bámulsz rám így?
Ó, bámultam? Bocsánat.
Mi bajod van ma este?
- Mi a baj? - Valami történt.
- Nem akarok beszélni róla. - Miért nem?
Csak nem.
Mit hallottál? Gyerünk, mondd el.
Valamit rólam?
Betty, reménytelen megfutamodni. Álljunk szembe vele, akármi legyen.
- Táviratot kaptam Artie-tól. - Artie-tól? Valami baj van?
Azt akarja, hogy menjek Arizonába.
Azt mondja, ott csak két dollárba kerül a házasságkötés.
És megspórolnánk a mézesheteket.
Miért ne mennél? Csütörtökre befejezhetjük a forgatókönyvet.
Miért sírsz? Férjhez mész. Azt akartad.
Most már nem akarom.
- Miért nem? Nem szereted Artie-t? - Dehogynem. Mindig is szeretni fogom.
De most már nem vagyok szerelmes bele, ez az egész.
Mi történt?
Te.
Akkor kezdtem csak szembeállni a valósággal,
amikor visszaértem ebbe a különleges börtönömbe.
Tessék. Betty Schaefer jövoje, az én kezemben.
Betty Schaefer, eljegyezve Artie Greennel, a világ egyik legrendesebb
fickójával, és belém szerelmes. Énbelém.
Balga módon nem érezte, hogy valami rendellenes helyzetben vagyok.
Én meg szemét voltam, hogy nem mondtam el neki.
De nem lehet ilyesmirol beszélni valakivel, aki után bolondul az ember.
Talán megúszom valahogy, elszabadulok Normától.
Talán sikerül az egész ronda zurt kitörölnöm az életembol.
Halló, ez Gladstone 9281?
Beszélhetnék Miss Betty Schaeferrel? Már otthon kell lennie.
Hé, Betty, már megint az a furcsán hangzó no keres.
Vajon ki, és mi a fenét akar? Betty Schaefer vagyok.
Elnézést kérek a késoi hívásért, de úgy érzem, kötelességem.
Mr Gillisrol van szó. Ismeri Mr Gillist?
Mi az, amit tényleg tud róla?
Tudja, hol lakik, hogy lakik, mibol él?
Maga kicsoda? Mit akar? Mi köze magának ehhez?
Miss Schaefer, én szívességet próbálok tenni magának,
és megóvni egy nagy adag szívfájdalomtól.
Talán még túl fiatal ahhoz, hogy hallott volna ilyen fajta férfiakról.
Nem tudom, mit mondott, de nem rokonokkal lakik,
és nem barátokkal, a szó szokásos értelmében.
Kérdezze meg tole. Kérdezze meg újra.
Úgy van, Betty, kérdezd meg újra. Joe beszél.
Joe, hol vagy? Mirol van szó?
Még jobb, ha idejössz, és látod a saját szemeddel.
A cím 10086 Sunset Boulevard.
Ne gyulölj engem, Joe. Azért tettem, mert szükségem van rád.
Olyan szükségem van rád, mint még eddig soha. Nézz rám.
Nézd meg a kezemet, az arcomat, a szemem alatt.
Hogy tudok dolgozni, ha elsorvadok ezalatt a kínszenvedés alatt?
Nem tudod, min mentem keresztül az utolsó hetekben.
Vettem egy revolvert. Odaálltam a tükör elé, de nem tudtam megtenni.
Csak ne állj ott gyulölködve!
Kiabálj velem, üss meg, de ne gyulölj!
Mondd, hogy nem gyulölsz engem, Joe.
Ez a 10079, Connie. Arra kell lennie.
- Betty, hadd jöjjek veled. - Nem, ne aggódj.
Szeretlek, Joe. Szeretlek, Joe.
Szeretlek.
Mit fogsz csinálni, Joe? Mit fogsz csinálni?
Jól van, Max. Majd én. Helló, Betty.
Félek, Joe. Valami szörnyu történt?
Gyere be.
Voltál már ilyen régi hollywoodi palotában?
Abból az idobol, amikor 18000 dollárt kaptak egy héten, adómentesen?
Vigyázz, a padló csúszós. Valentino táncolt rajta.
- Itt laksz? - Itt ám.
- Kinek a háza? - Az övé.
- Kié? - Nézz körül, mindenütt láthatod.
Ha az arcra nem is emlékszel, a nevét hallottad. Norma Desmond?
- O volt a telefonon? - Innál valamit?
Mindig folyik a pezsgo, rengeteg kaviárral, természetesen.
- Miért hívott fel engem? - Féltékeny.
Láttál te már ennyi hóbelevancot? A mennyezetet Portugáliából hozatta.
Ezt nézd meg.
A saját filmszínháza.
Nem a házat jöttem megnézni. Norma Desmondról beszélj.
Azt próbálom elmondani. Ez egy óriási ház.
Nyolc fo hálószoba. Minden fürdoszobában süllyesztett kád.
Kuglipálya a pincében.
Egyedül érezte magát, így szerzett magának társaságot.
Nagyon egyszeru felállítás.
Idosebb no, aki gazdag.
Fiatalabb férfi, akinek nem megy túl jól.
- Nem tudsz következtetni belole? - Nem.
- Akkor kibovítem az információt. - Nem. Semmit sem hallottam.
Sohasem hívtak telefonon, és soha nem jártam ebben a házban.
Szedd össze a holmijaidat és menjünk.
Minden holmimat?
A tizennyolc öltönyömet, a csináltatott cipoimet, a hat tucat inget,
mandzsettagombokat, a platina kulcstartót és a cigarettatárcákat?
- Gyere, Joe. - Hová menjek?
Egy egyszobás lakásba, amit nem tudok kifizetni,
egy forgatókönyvhöz, amit lehet, hogy megvesznek, de valószínuleg nem?
- Ha szeretsz, Joe. - Nézd kedves, legyünk praktikusak.
Nekem ez egy jó megállapodás. Hosszú idore, opciók nélkül.
Nekem így jó. Lehet, hogy nem méltó csodálatra.
Te és Artie lehettek csodálatra méltóak.
Nem tudok rádnézni többé, Joe.
Miért ne néznél a kijárat felé? Erre, Betty.
Sok szerencsét, Betty. Fejezd be a forgatókönyvet az úton Arizonába.
Amikor visszajössz Artie-val, ha kedvetek van úszni egyet...
...itt a medence.
Köszönöm, drágám. Köszönöm, Joe.
Joe.
Bejöhetek, Joe? Abbahagytam a sírást.
Most már jól vagyok. Mondd, ugye nem haragszol?
Mondd, minden úgy van, ahogy volt, Joe.
Joe.
Mit csinálsz, Joe?
- Mit csinálsz? - Pakolok.
- Itt hagysz engem? - Igen, itt hagylak, Norma.
Nem, nem fogsz. Max! Max!
Köszönöm, hogy viselhettem az elegáns ruhákat és a csecsebecséket.
- A többi ékszer a fiókban van. - A tiéd mind.
Elvinném, de Ohióban a daytoni újságnál túlöltözött lennék.
Ez semmiség. Mindent megkaphatsz. Mit akarsz?
Pénzt?
Fecsérlés lenne. Nem felelek meg az állásnak többé.
Nem mehetsz. Max! Nem tudom elviselni az életet nélküled.
- Tudod, nem félek a haláltól. - Ez a te dolgod.
Azt hiszed, a pisztolyt csak kitaláltam, ugye? Rendben.
Látod? Nem hittél nekem. Nem hiszed, hogy van hozzá merszem?
- De, ha jó jelenet lesz belole. - Nem érdekel?
Százezreket megráz majd!
Üres ház elott ölnéd meg magad. A közönség évekkel ezelott eltávozott.
- Hazugság! Még mindig akarnak. - Nem.
- DeMille is akar. - Az érzelmeidet akarta megkímélni.
- A stúdió csak az autódat akarta. - Mi?
DeMille-nek nem volt szíve megmondani. Egyikünknek sem volt.
Hazugság! Igenis akarnak engem. Minden nap kapok leveleket.
Maga mondja neki, Max. Tegyen neki szívességet. Mondja meg, nem lesz film.
Maga az egyetlen, akitol a rajongó leveleket kapja.
Nem igaz! Max!
Madame a legnagyobb sztár az összes közül.
Leviszem Mr Gillis csomagjait az autóhoz.
Hallottad tole. Sztár vagyok.
Ötvenéves asszony vagy. Noj fel! Egyáltalán nem tragikus
ötvenévesnek lenni, hacsak nem próbálsz huszonötöt tetetni.
A legnagyobb sztár az összes közül.
Isten áldjon, Norma.
Soha senki nem hagy ott egy sztárt. Az mutatja, hogy valaki egy sztár.
Joe! Joe!
Joe!
A sztároknak nincs koruk, nem?
ltt érkeztek maguk ide.
Visszaértünk a medencéhez. Amit mindig akartam magamnak.
Már hajnal van, és biztos lefényképeztek ezerszer is.
Aztán találtak egypár fanyíró szerszámot, és kihorgásztak vele,
nagyon gyengéden.
Vicces, milyen gyengéden bánnak veled, ha már halott vagy.
Kiterítettek a partra, mint egy megszigonyozott bálnafiókát.
Aztán ellenorizték a kárt, csak a jegyzokönyv érdekében.
Az egész fénylak felélénkült; zsaruk, riporterek, szomszédok, járókelok.
Legalább olyan szórakoztató volt, mint egy áruház megnyitása.
Még a híradósok is lecsaptak.
Olyan témát találtak, amin mindenki szívesen csámcsogott.
A szívtelen kibicek. Mit csinálnának Normával?
Ha a bíróságon megúszná, szenvedély, átmeneti elmezavar,
az efféle focímek végeznének vele.
; ; Gyilkos lett az elfelejtett sztárból. ; ;
; ; Öregedo színészno. ; ; ; ; Elmúlt szépség. ; ;
A haláleseti vizsgálóbíró irodáját kérem. A vizsgálóbíróval akarok beszélni.
- Ki van ezen a telefonon? - Én. Azonnal tegye le!
Ez sokkal fontosabb.
A "Times" városi rovata? Hedda Hopper beszél.
Norma Desmond hálószobájából beszélek.
Ne vacakoljon átírással. Diktálom. Kezdhetjük?
A nap elso sugarai a gyilkosság házában Norma Desmondot,
az elmúlt idok híres sztárját teljes lelki sokkban találják.
A csend függönye veszi körül
a Sunset boulevardi házának selymes budoárjában...
Hirtelen veszekedés volt? Voltak összetuzéseik máskor is?
Miért volt ez a pisztoly kéznél?
Ez a férfi, mikor találkozott vele? Hova való volt?
Megfordult-e máskor is ilyen szándék az agyában?
Lopásról volt szó? Tettenérte, amikor megpróbált ellopni valamit?
- Itt vannak a híradós kamerák. - Küldje el oket a fenébe.
Nincs helyük itt a kameráknak ilyenkor.
Nos, Miss Desmond, van-e valami, amit meg akar mondani nekünk?
Kamerák? Mi az, Max?
- Megérkeztek a kamerák. - Megérkeztek?
- Mondja meg Mr DeMille-nek, jövök. - Mi folyik itt?
Ezzel le lehet csalogatni a földszintre.
Hozzák a kocsit a bejárathoz. Oké.
- Minden készen várja, Madame. - Köszönöm, Max.
Elnézést, uraim, de fel kell készülnöm a jelenetemre.
- Mi történik? - Kapunk nyilatkozatot?
Adott vallomást?
- Készen állnak, uraim? - Éppen hogy.
- Világítás? - Kész.
Oké, emberek, vissza, vissza!
Csend legyen!
Lámpák!
Kész vagy, Norma?
Mi a jelenet? Hol vagyok?
Ez a palota lépcsoje.
Ó, igen, igen.
Mindenki vár lent a hercegnore.
Készen vagyok.
Rendben. Kamerák, kezdjük!
Mégis megindultak a kamerák neki.
Az élet, ami furcsán könyörületes tud lenni, megsajnálta Norma Desmondot.
Az álom, amibe olyan kétségbeesetten kapaszkodott, magához vette.
Nem tudom most folytatni a jelenetet. Túl boldog vagyok.
Mr DeMille, mondhatnék egy pár szót? Köszönöm.
Be akarom jelenteni, milyen boldoggá tesz, hogy újra filmezek a stúdióban.
Nem is tudják, mennyire hiányoztak. Soha többé nem hagyom el magukat.
Mert a "Salome" után újabb és újabb filmet készítünk majd.
Ez az életem, mindig is ez lesz. Semmi más nem létezik.
Csak mi és a kamerák,
és azok a nagyszeru emberek ott kint a sötétben.
Tessék, Mr DeMille, kész vagyok a közelképre.